Поет

                                                                                                                                                         Так плыли: голова и лира...                                                                                                                                                                               М. Цветаева.  “Орфей”                                                                                                                                                

Если только можно, Авва Отче...                                                                                                                                                                             Б. Пастернак. “Гамлет”

     Поет... Узгодженість суперечностей. Помилка природи, яка створила мікс на основі Філософа, Музики і Блазня. Не-актор власного не-життя. Той, хто одвічно не ви-жи-ває. Голова Орфея, що пливе донизу рікою. Донизу - це з Верхів'я до Гирла, від Тут до Там. Тут - Вітчизна, Дім, Родина. Тут - люблять і чекають. Тут - тіло, яке обливається кров'ю. Там - це Там. Світовий Океан. Дух. Бог. З нього все походить, у нього все впадає. Принципова неможливість сягнути Там. Перебіг плавання порушує рука Сафо-Пісні, котра ловить. Потім вона закохується в юнака, голова якого заквітчана маком, і кидається зі скелі Донизу, тобто в Океан. Тобто Вгору. Небо стає шкереберть - все повертається на круги своя. "І побачив Бог, що добре воно".
     Поет... Вічний чужий серед своїх. Вічний чужий серед чужих. Протестант світу, його Реформація ніколи не завершується, позаяк ні проти чого не протестує. Адже ж не можна протестувати проти всього! Велике Напередодні Кінця. Третій дзвінок на трагіфарс. "Пані та панове, Апокаліпсис розпочинається - просимо!" Дитя прикордоння, невиліковний маргінал, суперечник - не з часом! - із самим собою. Атеїст серед вірних і богослов серед матеріалістів. Інтелігент на тлі невігласів і обиватель на тлі снобів. Для націоналістів - космополіт, себто - справжній патріот. Помаранчеве більмо на синьому оці. Блакитне небо над ланом моркви. Поет - це "Бий його!" в обидва вуха. 
     Поет... Не дай Боже покохати Поета! Не дай Боже покохати – Поетові. Голова його Музи завжди заквітчана маком. Муза, музика, музон. Попса з радіоприймача. Поет творить свою Музу, як Бог творить Світ, - з нічого, одним лише Словом, і любить її так, як Творець любить своє Твориво. Спалювати Содом і Гоморру, щоб потім умерти за них на хресті...
     Поет і Поетеса - це як Ромео і... Ромео - протиприродно. Швидкоплинна приязнь. Рукостискання на морозі. "Які ви прекрасні! - Що? - Які ви прекрасні... - Що?! - Які ви огидні!" Супутники Поета... Люди, які - хто сказав, що його не гідні? Люди, яких він не гідний. Поети життя поруч із його графоманом. "Його дружина чудово готує! А він? Ви чули, а він..." Помолимося за супутників Поета!
     Поет... Він не розуміє, що таке рима, бо ніколи не пише віршів. "Писати" - це сидіти і писати. Поет ніколи не сидить. За письмовим столом плаває його тіло. Стомлений тулуб Орфея, від якого втекла голова. Поет ніколи не пише віршів, тому що вірші пишуть Поета. У Поета - жахлива проза. Хіба може бути доброю Псевдоморфоза Поезії? Дитина, що вдягла мамину сукню. "Дуже гарно, але вірші у вас значно кращі". На три розміри більша. Рукави роману звисають, наче шмарклі П'єро. Купувати на виріст? Яка недалекоглядність! Діти, залишайтеся в Царстві Небесному!
     Поет... Не давайте Поетові пістолет: він уб'є Бога! А потім, дурник, плакатиме, каятиметься та проситиме вибачення в людини. Не вибачайте. Бог його давно вибачив: Бог і Сам - Поет. 
     Поет - Сам. Сам - це коли все поряд, адже "поряд" передбачає "на відстані". Дистанція, що скручується у зашморг на шиї Поета. Самотність починається зі зближення.
     Поет... Розбіжність між співзвучностями. Шедевр природи, який не допускає кровозмішення. Гола чистота. Життя, що грає свого актора. За визначенням - живе. "Живаго". Ріка, що тягне голову Орфея вгору. Верхів'я стає Гирлом, Поет повертається Додому - до Бога. Не-стукіт у не-зачинені двері. "Можна? - Не можна. - Можна?! - Не можна! - Не можна?.. - Можна!"